Чому багато дітей бояться клоунів, монстрів під ліжком, чудовиськ в шафі і павуків? Що викликає жах і чому дитина починає кричати, плакати, замикатися в собі?
Адже отруйних павуків в житлових квартирах важко зустріти, монстрів не існує зовсім, а клоун приходить до дітей, щоб їх розвеселити. Чому реакція дітей різна і емоції можуть бути непередбачуваними?
Дитячі страхи зустрічаються у кожного малюка. Найчастіше дітей лякає щось нове, те, з чим раніше не доводилося стикатися. Незвичайний вид, розмір, звуки, жестикуляції - все це привертає увагу і розвиває сприйняття.
У кожної дитини емоції будуть свої, так як вони залежать від складу характеру, рівня розвитку психічної системи, настрою, чутливості.
Страхи у дітей беруться від великої уяви і від незнання. Справа в тому, що малюки думають, що з багатьма істотами і чудовиськами цілком реально можна зустрітися в житті.
А тому вважають цю зустріч цілком імовірною, готуються до неї і малюють в уяві не тільки вигляд лиходіїв, але і їх потенційну поведінку. Найчастіше ця дія спрямована проти них, тому і виникає страх.
Кого можуть боятися діти? Діти можуть боятися як реальних, так і вигаданих персонажів. З реальних є наступні:
Звичайні люди не поводяться так, як клоуни та аніматори. Емоції, жести, інтонації, які виходять від них, заворожують і лякають дитину. Грим і зовнішній вигляд також роблять свою справу.
З придуманих виділяються неіснуючі монстри під ліжком або чудовиська, які населяють темний куток в шафі або під ліжком. Діти розповідають страшилки один одному, потім на самоті уявляють їх в картинках, і починають боятися своїх же страхів.
Дитина чітко уявляє собі якийсь страхітливий образ, який хоче заподіяти їй зло, біль, потягти в своє лігво. Враження може бути дуже сильним і викликати переляк.
Нерідко образ, який виникає у свідомості малюка, був побачений у фільмі, і тому відчуття його реального існування сформоване. Якщо у фільмі монстр виступав з темряви або ховався в кімнаті під ліжком, у шафі, а вилазив, коли діти залишалися одні, дитина починає панічно боятися цих місць.
Малюк відмовляється залишатися один в кімнаті, просить не вимикати світло, плаче і не відпускає дорослих.
Буває так, що такими страховиськами або чудовиськами дітей лякають дорослі, коли ті не слухаються або не лягають в ліжко. Це дуже груба помилка, так як наслідки від таких страхів можуть бути дуже сумними. Від банального переляку - до нервового зриву, заїкання, депресії.
Страх має негативну сторону ще й тому, що надовго запам'ятовується. Дитина, одного разу злякавшись монстра або клоуна, запам'ятає цей стан, і при новій зустрічі з великою ймовірністю знову його злякається.
З віком дитина перестане боятися, але її організм буде пам'ятати той стан, коли її було страшно. Наприклад, приходячи в кіно на фільм жахів, трилер людина знову почне боятися. Перебуваючи в цирку і дивлячись на клоунів, він випробує стрес, а побачивши великі ляльки в справі, відсунеться від них подалі.
Допомогти «стерти» ці емоції може тільки фахівець. Тому, якщо боязнь клоунів і монстрів перетікає з дитинства у доросле життя, краще звернутися до психолога для раннього діагностування проблеми та своєчасного зняття її симптомів.
У багатьох дітей спостерігається боязнь павуків. Це створіння живе, та не вигадане (вигаданим може бути розмір і рівень агресивності), але зазвичай викликає страх. І не тільки у дітей, багато дорослих не можуть подолати заціпеніння і гидливість, бачачи павуків.
Арахнофобія розвивається як у жінок (кожна 3-тя), так і у чоловіків (кожен 5-й). Страх, що з'являється при вигляді павука, вганяє людини в паніку, позбавляє здатності тверезо мислити і буквально паралізує.
Нерідко діти починають боятися павуків якраз після того, як бачать реакцію дорослих на комаху. Наприклад, мама, побачивши павука починає верещати, махати руками, забирається на стілець або хапає газету, щоб прогнати комаху, яка щойно з’явилась.
Дитина розуміє не стільки те, що павук небезпечний, скільки те, що він викликає паніку і страх. Тому при вигляді павука в наступний раз малюк може повторити реакцію, яку він побачив у мами.
Якщо мама спокійно відреагує на комаху, не прокоментує її поява і просто змахне або розчавить, є ймовірність, що і малюк повторить таким же чином. Адже він бачив, що при зустрічі з павуком нічого кримінального або страшного не сталося. Всі залишилися живі і продовжили займатися своїми справами.
Так, не всі павуки нешкідливі. Але з іншого боку, ті павуки, які живуть у країні і заводяться в ванних і туалетних кімнатах, точно не отруйні. Тому на питання: «Чому ти боїшся павуків?» більшість відповість, що вони викликають страх одним своїм виглядом, вони неприємні.
Деякі діти цілком здатні подолати страх перед павуками, коли отримають усвідомлення, що павук не отруйний і не небезпечний, що павутина не заразна і не несе людині шкоди.
Але все ж деяким малюкам страшно дивитися навіть на зображення комахи, такий великий страх перед нею.
Як допомогти дітям подолати страхи раз і назавжди, і чи можна це зробити? Для початку слід зрозуміти, що страхи не є відхиленням в поведінці. Страхи властиві як дітям, так і дорослим. Страхи бувають різними, і лише деякі переростають в фобії і супроводжують людину все життя.
Коли справа приймає такий оборот, слід звертатися до фахівців, щоб викорінити фобії. Але у дітей страхи можна розвіяти і самостійно шляхом гри, розваги, розмов, експериментів, наслідувань.
Наприклад, страх перед клоунами можна подолати так. Збираючись в цирк або на свято, де планується участь клоуна, запропонуйте дитині стати ним. Підберіть яскравий і безглуздуий одяг, взуття, розмалюйте обличчя гримом і приробіть ніс. Повеселіться разом, пограйте і посмійтеся, припускаючи, що також виступите на святі. Зробіть смішні фотографії і покажіть їх клоуну.
Або ж попросіть актора, що грає клоуна, прийти раніше і перевтілитися в героя при дітях (або одній дитині, яка боїться).
Покажіть дитині, як створюється клоун. Нехай вона побачить, що клоун - звичайна людина, просто переодягається і робить грим, щоб стати іншим на час.
Попросіть клоуна зробити дитині подарунок або пригостити чимось. Так довіра з боку малюка виросте.
Якщо дитина не хоче наближатися до клоуна або великої ляльки, не наполягайте. Нехай дивиться здалеку і усвідомлює, що іншим дітям спілкування з веселим персонажем не приносить шкоди, тому немає сенсу боятися. Згодом малюк звикне і вирішить підійти.
Діти до трьох років не розрізняють уявних і реальних персонажів. Вони вірять в казки, відповідно, вірять в казкових героїв . Як в хороших, так і в поганих. Чудовиська і монстри якраз з цих казок.
Якщо діти спілкуються з однолітками або старшими дітьми, відбувається обмін думками, обмін монстрами, так би мовити, тому уява збільшує кількість страховиськ в голові.
Вони можуть ввижатися в темряві, в кутку, під сходами, в шафі. Якщо помічаєте страхи за дитиною, поговоріть з нею. Влаштуйте жартівливе полювання на монстрів: переодягніться, приготуйте мішок, куди посадите уявного злого героя, брязкальця або будь-які предмети, якими станете його відлякувати.
Очистіть простір, що лякає дитину. Приберіть зайве з шафи, з-під ліжка, щоб малюк бачив чистоту і пусте місце. Читайте казки і дивіться фільми, в яких добро перемагає зло, а монстри зникають.
Якщо причина в інших дітях, які придумують і розповідають страшні історії, поговоріть з ними або їх батьками, поясніть, що подібні розповіді лякають вашого сина чи доньку.
Розмовляйте з дитиною і питайте її, чому боїться. Пояснюйте, що ви завжди поруч і не дозволите образити. Навпаки, навіть допоможете впоратися з будь-яким монстром, яким би той не був. Тільки так зможете своєчасно побороти страх перед клоунами, павуками, придуманими монстрами і страховиськами.
Чи потрібні дітям страшні історії і казки? Звичайно, це визначають батьки малюків. Хтось оберігає дітей від страшилок, не купує книги і прибирає мультфільми, які містять негатив. А хтось не проти цих творів. У будь-якому випадку, дорослим слід розуміти, що повне ігнорування страшних історій не дасть хороших результатів.
Читати далі
Насильство відрізняється від жорстокості. Суть насильства в тому, щоб змусити зробити іншого те, що він робити не хоче.
Читати далі
Страх - це природна нормальна реакція на те, що здається небезпечним. Практично немає таких людей, які нічого не бояться. Але є ті - хто ретельно приховує свої страхи. Але одна справа, коли бояться дорослі люди, які можуть контролювати свої страхи. І зовсім інша - маленькі діти.
Читати далі
Після переходу до базової школи учні не так часто відчувають задоволення життям, як до того. Це виявило нове дослідження вчених університетів Кембриджа та Манчестера під керівництвом доктора наук Іоанніса Катсантоніса. Чому це так? Що може допомогти? Та до чого тут уроки підвищення самооцінки? Переклали сенсаційні результати дослідження.
Читати далі
Все більше суспільство говорить про виховання без покарань. Все більше батьків розуміють, чому покарання не є хорошим методом виховання. Але рідко ним користуються, тому що швидко стикаються з питанням "що замість покарання?"
Читати далі
Програвати – нелегка тема для дитини. Так само, як і для нас, дорослих. Ніхто не любить програвати, і кожен з нас ставиться до цього по-різному. Ви напевно знаєте кількох людей, для яких програш є абсолютно нормальним явищем. Однак ви також знаєте людей, які можуть злитися або взагалі перестати грати, коли щось в ігрі йде не так, як їм хочеться. Пам’ятайте, що діти не мають цих знань і можуть отримати їх лише від нас.
Читати далі
Сімейні зустрічі часто можуть бути проблемною ситуацією для дітей. Рідко бачені тітки або інші члени сім'ї милуються нашими дітьми. Вони хочуть їх обійняти, вони чекають поцілунку, що дитина залізе до них на коліна і ніжно обійме, щоб привітати їх. Все це визначається як «ввічливість», а дітей, які заперечують проти цього, називають «дикунами» або «невихованими».
Читати далі
Відносини між братами та сестрами непрості, вони є викликом, особливо для батьків. Причини сварок між дітьми дійсно багато. Вони мають джерело в емоціях і реакції батьків, дитячих ревнощах, нудьзі, відмінностях у розвитку та досвіді дітей, їхніх власних почуттях і багато іншого, про що нам, дорослим, ймовірно, навіть не спаде на думку. Як підтримувати стосунки між братом і сестрою?
Читати далі
Нецензурна лексика і лайки стали частиною мови. Вони підкреслюють емоції та і знижуютья напругу. Однак дитячі слова часто звучать гротескно. Іноді вони змушують дорослих захлинатися від сміху або червоніти від сорому, а іноді вони є джерелом нашого жаху. Що робити, коли дитина лається і як на це реагувати?
Читати далі
Дитина, яка тихо шепоче «Я боюся» або голосно кричить від жаху, плаче, тікає або стоїть, як вкопана, — видовище, яке хвилює всіх батьків. У такій ситуації ми намагаємося знайти спосіб допомогти дитині. Ми думаємо, що робити і що говорити, щоб страх трохи зменшився.
Читати далі
Рішення про народження дитини - питання дуже індивідуальне і делікатне. Однак, коли ми народили вже першу дитину, то часто чуємо запитання від інших (родини, друзів): "то коли другий?" або «ти не плануєш народити братів і сестер для свого первістка?» І відповідь на це питання може бути, всупереч видимості, не такою простою. Пам’ятайте, що ви ніколи не знаєте, як виглядають ті чи інші відносини всередині, які в них пріоритети і чи є це делікатною темою. Такі непомітні питання можуть викликати дискомфорт, смуток і навіть розчарування. Тому варто подумати, чи справді доцільно запитати їх.
Читати далі
Щоб задовольнити потреби, люди, як великі, так і малі, використовують різноманітні стратегії. Не всі вони дійсно корисні. Але чому це відбувається? Чому іноді ми обираємо неефективні методи?
Читати далі